-Trenger du hjelp? -Nei, det går bra.
-Bra jobbet. -Jeg kan starte bilen selv også.
-Jeg mente ikke å... -Jeg tuller bare.
-Hvordan er det der ute i dag? -Like perfekt som alltid.
Hvem trenger kirken når man har dette?
-Ja. -Kos deg.
-Hei, Laura. -Hei, Danny.
-Hei. -Hei.
Unnskyld, jeg trodde at du ville komme hjem senere.
Ja... Verden er full av overraskelser.
Dette er siste rest. Jeg satte igjen Monty til deg.
Jeg vant ham til deg.
-Jeg kan besøke ham i helgene. -Nei.
-Det er for godt denne gangen. -Ja.
-Det er ingen sin feil. -Det gjør det nesten verre.
Jeg vil at vi fortsetter å være venner. Jeg vet at det virker teit.
Det er få personer jeg har kjent siden jeg var 13 år.
Ja, det vil jeg også.
Vil du se kampen i kveld? Jeg har noen herlige laksekaker.
-Du må ikke være hjemme hver kveld. -Det er jeg ikke.
-Når gikk du ut sist? -Tja, jeg har mye jobb...
Du må komme deg litt ut. For både din og min skyld. Tro meg.
-Laksekakene var dråpen, hva? -Jepp.
Jeg burde ha innsett det. Ok, ha en fin dag.
Luke. Luke. Luke!
Luke!
Å ja.
"Takk skal du ha, pappa." Ingen årsak, sønn.
Du snakker med deg selv igjen. Første tegn på galskap.
-For en magisk stund. -Ja, var det ikke søtt?
-Hvordan har du det? -Jeg har det bra. Og du?
Jeg har det bra. Er du sikker?
Søsteren min har sladret til alle på sykehuset om meg og Tom, eller hva?
Nei, ikke alle. Ingen har sagt noe til vaskehjelpen ennå.
-God morgen, frøken. -God morgen.
-Jeg har det bra. -Bra. For jeg lurte på...
Det gjør ingenting om du ikke vil eller om det er for tidlig...
Vil du møtes for en drink en gang?
-Ingen hast. -Kanskje. Ja visst.
-En gang. -Selvsagt. Når du føler deg klar.
-Ha en fin dag. -Du også.
Han er kirurg og har en sportsbil. Hvis ikke du tar ham, gjør jeg det.
En enslig far og grublende enkemann. Er det ikke alt man vil ha?
Jeg tenker bare på det som skjedde i morges.
-Tom hentet de siste tingene sine. -Bra. Det har vært slutt lenge.
Dere var aldri et ordentlig par.
Dere var venner som ble fulle, hadde sex, flyttet sammen...
-...og ville ikke innrømme feilen. -Ikke hold igjen.
"Du må forstå at man enten er med domstolen eller mot den."
"Dette er en skarp og presis tid."
"Det er ikke lenger den mørke tiden da ondskap blandet seg med godhet."
"Nå har Gud fått solen til å gå opp, og de som ikke frykter den, gledes."
Bra. Takk, Rebecca.
Danforths uttalelse sammenfatter holdningen til hekseprosessene.
-Ja, Luke? -Jeg pekte bare på lyspæren.
Ikke vær dum, Luke. Peker man på en lyspære, gjør man sånn.
Ok, da fortsetter vi. Hvilke moderne paralleller...
-Hallo? -Jeg hører bryllupsklokkene ringe.
Herregud. Er jeg 16 år igjen? Det er som å være med i "Dawson's Creek".
Det hadde du nok likt, ja.
-Ja, faktisk. -Han har alltid likt deg.
-Kan man skille seg fra søsteren sin? -Vil du dø ensom?
Kvinnene på sykehuset ville ofre armer og bein for en drink med ham.
-Jeg og Tom gjorde slutt i morges. -Nei, han dro i morges.
Send en SMS til Andrew. Bare gjør det.
Ok. Ok!
Jeg sender nummeret hans. Gjør det nå, ellers hater jeg deg for alltid.
HVA SIER DU TIL I MORGEN?
Gi slipp på det. La vekten lette fra skuldrene.
Steng ute alt bråket, Andrew. Bare gjenta mantraet ditt langsomt.
-Jeg skal bare sjekke det der. -Nei, du lovte å prøve.
Jeg gjorde jo det. Jeg satte meg ned og lukket øynene.
Du, om noen, ville hatt godt av å meditere.
Kona mi elsker det.
-Jeg foretrekker aortadisseksjoner. -Du har et poeng.
-Er dere påkledde? -For en gangs skyld.
Pasienten er klar.
-Jeg vil ikke vite det. -Har du råd angående søsteren din?
-Jeg antar at du vet om dette. -Vær snill, ellers dreper jeg deg.
Nå, hva er planen?
Middag. Er det for mye på første date?
Nei, overhodet ikke. Det er mer voksent.
Du vil vel gjøre et godt inntrykk? Han virker nervøs.
Jeg skulle gjerne ha blitt bedt ut på en romantisk middag.
Det eneste jeg har å se frem til, er å lete etter monstre under sengen.
-Kos deg, og fortell alt etterpå. -Ja, det skal jeg.
-Ok. Ha det. -Ha det.
Jeg vil bestille en drosje. Nå.
Ok, flott. Ja, det er meg. Takk.
-Hvordan har du det i kveld? -Bra, takk.
Jeg er litt nervøs. Jeg skal på date og er litt rusten.
Veldig rusten...
Vet du hva? For 30 år siden-
-sto jeg parkert ulovlig utenfor et sykehus.
En parkeringsvakt ga meg bot.
Jeg ble forbannet og begynte å banne til henne. Hun stirret på meg-
-med et blikk som til en verdensmester i poker.
Hun gjorde meg helt sprø, som enkelte kan gjøre.
Ja, jeg vet hva du mener.
Vi har vært gift i 30 år, og hun gjør det fortsatt.
Vi giftet oss fire måneder etter at hun ga meg den pokkers boten.
Man vet aldri hva som venter rundt neste sving.
-Vær så god. Behold vekslepengene. -Takk.
-Han en fin kveld. -Det skal jeg. Takk.
-Hyggelig å treffe deg. -I like måte. Ha det.
-Beklager at jeg er sen. -Det går bra.
Jeg fikk ikke tak i en drosje. Takk.
-Hei. -Hei.
FOR EN FANTASTISK KVELD
Hei, god morgen. Kan jeg gjøre deg selskap?
Ja, så lenge de bak meg ikke har noe imot at du sniker.
-Hvordan gikk det? -Hva da?
Ikke vri deg unna, hvordan gikk daten?
Det gikk bra. Kjempebra.
Hei. Du er jo gjennomvåt.
-Kom inn. -Nei, jeg vil ikke treffe barna.
Hva er i veien? Hva er det som foregår?
-Beklager at jeg bare dukker opp. -Laura, hva har skjedd?
I går kveld ble Andrew med meg hjem etter at vi spiste middag, og så...
Jeg... Jeg husker ikke. Jeg...
Jeg vet ikke hva han gjorde, Katy. Jeg vet ikke hva han gjorde.
-Går det bra med tante Laura? -Ja da.
Jeg husker nesten ingenting.
Bare enkelte glimt og øyeblikk her og der.
Hvor mye drakk du?
Jeg vet ikke.
Mer enn jeg burde ha gjort. Jeg var nervøs.
Men det var ikke det.
Jeg husker at jeg kysset ham. Og så...
Så lå vi på sengen, og jeg tror at jeg ba ham slutte.
-"Tror"? -Jeg ville ikke ligge med ham.
-Prøvde du å dytte ham vekk? -Jeg vet ikke. Jeg tror ikke det.
Og hvordan sluttet kvelden?
-Du går rett på sak, som vanlig. -Jeg spør bare.
Jeg liker henne virkelig godt. Hun er fantastisk.
Jeg kjenner Andrew. Vi jobber sammen.
-Hvis han visste du ikke ville... -Jeg forstår hvordan det virker.
Da jeg våknet i morges, føltes det som at det hadde skjedd en annen.
At det ikke kunne være sant. Men det er det. Det skjedde, det vet jeg.
-Skal dere treffes igjen? -Jeg håper det. Jeg tekstet henne.
-Ikke vær for ivrig. -Hun har ikke svart.
Det overrasker meg ikke.
Med en gang man sender SMS, er det som om tiden stopper.
-Man lurer på hvorfor de ikke svarer. -Det er som å være tenåring igjen.
Takk for middagen.
-Tenk å få være ung igjen. -Nei takk.
Du var sikkert for veloppdragen til å kline offentlig?
-Jeg fikk ikke sjansen. -Ikke?
Jeg likte sjokolade mer enn gutter som ung. Det er fortsatt jevnt.
-Du, da? -Hva mener du?
-Hvordan var du da du gikk på skolen? -Perfekt på alle måter.
-Så du ble arrogant først senere? -Ja, nettopp.
Hei, du er Laura? Og Katy? Kom inn.
Her borte til høyre er det et rom der det er litt varmere.
-Julie er den som skal undersøke deg. -Hei.
Dette er Laura, og dette er søsteren hennes.
Ok, takk. Vi skal gjøre klart rommet for undersøkelsen.
Jeg kommer om en liten stund, ok?
Vi trenger undertøy, bukse og topp.
Du kan beholde jakke og sko. Vi gir deg andre klær.
Legg klærne dine der.
Vi står rett bak forhenget. Går det bra?
-Ok. -Er du klar?
Julie tar hånd om klærne. Sett deg her, er du snill.
Etter undersøkelsen og doptesten kan vi ringe til politiet.
-Du kan anmelde det her. -Ja, det hadde vært bra. Takk.
Da skal vi ta av denne.
Hold ut armen. Du kan dekke deg likevel.
Ok.
Ok, ferdig.
Her bor jeg. Takk for at du fulgte meg hjem.
-Jeg hadde det veldig hyggelig. -Jeg også.
-Jeg vil gjerne treffe deg igjen. -Ja.
-Det vil jeg gjerne. -Jeg også.
-Ha det. -Ha det.
Pokker også. Jeg tenkte å ringe en drosje...
-...men mobilen er død. -Smart.
Det er ikke et triks, jeg lover.
-Den vet når jeg trenger den. -Jeg ringer etter en drosje.
-Ingen fare, jeg går. -Nei, det er iskaldt. Kom inn.
Takk skal du ha.
Det er opp trappen.
-Da så. -Takk.
Jeg forteller det til politiet, så vil jeg ikke snakke mer om det.
-Du bør dra på jobb. -De vet at jeg ikke kommer. Og...
...jeg skulle egentlig ha vært i operasjonssalen i dag. Med ham.
-Slå deg ned her. -Takk.
-Jeg henter politifolkene nå. Klar? -Ja.
Denne veien. Hun drikker en kopp te.
-Er hun alene eller med noen? -Søsteren er her.
Da så, Laura.
Her er politibetjentene. De forteller hvem de er og hva som vil skje.
Takk. Hei, jeg heter Vanessa Harmon. Dette er min kollega Rory Maxwell.
-Hei. -Vi skal snakke om det som skjedde.
Hvis det er greit?
Blodtrykket er 90/55. Pulsen er jevn.
Ok, da syr vi ham igjen.
Takk for at du steppet inn. Har noen hørt fra Katy?
-Nei. -Ok.
Mr. Earlham, politiet vil snakke med deg.
Jeg tror at vi er ferdige. Kan du avslutte?
-Hei. -Mr. Earlham.
-Førstebetjent Harmon. -Betjent Maxwell.
Jeg har en operasjon til om et kvarter. Hva gjelder det?
Vi etterforsker seksualforbrytelser. Du er arrestert for voldtekt.
Du trenger ikke å si noe, men det kan skade saken din i retten.
Alt du sier, kan brukes som bevis. Forstår du?
Voldtekt? Arrestert? Hva snakker du om?
-Bli med oss. -Det må være en feil.
Vi kan sette på deg håndjern. Det er opp til deg.
-Kan jeg i det minste skifte? -Ja, selvsagt. Vi venter.
Jeg hater sykehus.
Jeg ønsker at mamma levde. Hun ville sagt de riktige tingene.
Det er ikke noe å si.
Kom. Nå sørger vi for at du kommer inn.
Fine bilder.
Se, mamma er hjemme. Kan dere si "hei, mamma"?
-Mamma! -Hei.
-Er alt i orden? -Ja.
-Bør ikke dere være på jobb? -Jeg føler meg ikke bra.
Det er best at hun blir her der vi kan se til henne.
-Gå opp, så kommer jeg med vann. -Vis mamma hva du har tegnet.
Jøss, så fint!
Herregud, Liam. Når skal du bytte ringesignal?
Når denne sangen slutter å være så bra.
-Jeg elsker denne sangen. -Du hadde likt svogeren min.
Hva er det som tar sånn tid? Det er helt idiotisk!
Hei! Jeg vil bestille en drosje, takk.
40 minutter? Det blir bra. Ok.
Ja, det er meg. Supert. Takk, ha det.
-Like greit at vi tar noe å drikke. -Er du sikker?
Vi skal begge opp tidlig i morgen. Du skal til skolen.
-Jeg sladrer ikke. Det er vin der. -Tillat meg.
-Kan jeg åpne denne? -Jeg vet ikke. Kan du det?
-Veldig morsomt. Jeg kommer med den. -Så fint å ha servitør.
-Det drøyer for lenge. Uakseptabelt. -Jeg fant ikke glassene.
Unnskyld. Unnskyld.
Jeg ville bare be om nøklene dine.
-Jeg kan hente litt klær og sånt. -Ja, greit.
-Du kan bo her så lenge du vil. -Takk.
-Klarer du deg? -Ja, ingen fare.
-Liam er der nede. Jeg skynder meg. -Ok.
Vær så snill, slutt å ringe meg. Jeg er midt i...
Nei, det passer bare ikke så bra akkurat nå.
Jeg vet ikke når. La meg være i fred.
Unnskyld, du kan dessverre ikke være her nå.
Søsteren min bor her. Jeg skal bare hente noen klær.
Du må vente til vi er ferdige. Kan du vente utenfor?
-Ok. -Takk.
Drosjen drøyde lenger enn vi hadde trodd. Jeg ba om å få lade mobilen.
Hun sa: "Ok."
Tok Miss Neilson mobilen din da?
Nei, hun sa at laderen var på soverommet.
Jeg fulgte etter henne dit. Der inne begynte vi å kysse hverandre.
På ditt initiativ?
Ja, jeg tror det. Ja, det stemmer.
Hun besvarte kysset. Og så...
Herregud, hva vil du at jeg skal si?
-Hva skjedde etter at dere kysset? -Dette er latterlig.
-Hun sier at du voldtok henne. -Nei, det gjorde jeg ikke.
Vi la oss ned på sengen, ok? Må jeg fortelle alt i minste detalj?
-Lå du oppå henne? -Ja.
-Trykket du henne ned? -Nei! Hun holdt armen rundt meg.
-Ba hun deg slutte? -Nei, aldri.
Hør her... Jeg tok av henne klærne.
Hun hjalp meg med å ta av mine.
Vi sa ingenting, vi fortapte oss i øyeblikket. Og så...
-Så hadde jeg ikke... -Kondom?
Ja. Herregud...
Hun sa at jeg kunne hente et på badet.
Så jeg reiste meg og gikk dit for å hente et.
Hele den tiden reiste hun seg ikke-
-eller gikk derfra, eller ba meg om å slutte. Ikke én eneste gang.
Tro meg. Hvis jeg ante at hun ikke ville, hadde jeg aldri gjort det.
Jeg vet ikke hvorfor hun sier dette. Jeg hadde en fantastisk kveld-
-med en jeg trodde at jeg skulle få treffe igjen. Jeg tekstet henne.
-Vi har gått gjennom mobilen din. -Da vet dere hva jeg skrev.
Hvorfor skulle jeg sende en sånn SMS om jeg...
Om jeg hadde gjort det dere påstår. Hvorfor skulle jeg gjøre det?
Andrew, de slipper deg ut mot kausjon.
Beklager at det tok så lang tid. Skriv under der.
Her er kortet mitt. Ring hvis du trenger noe.
-Sov litt nå, så snakkes vi i morgen. -Ok.
Jeg følger deg ut.
Unnskyld, unnskyld meg.
Sett deg ned. Kom igjen.
-Hvor er nøklene? -Ved skålen ved kjøleskapet.
-Gi meg den! -Nei.
Riddle er syk, så jeg kommer sent hjem i kveld.
-Igjen? -Ja. Jeg skulle gjerne bytte med deg.
Jaså? Gjerne for meg.
-Nei, du må spise maten. -Hør på pappa.
-Hva er det som har skjedd med Laura? -Jeg sa jo det.
Bruddet? Det tror jeg ikke.
-Det har vært slutt mellom dem lenge. -Ok! Det skjedde noe. Ikke si noe.
-Far! -Jeg kommer straks!
Hun gikk ut med Andrew Earlham. Han er kirurg på sykehuset.
Ok.
Hun sier at han voldtok henne.
-Jeg vet det, det er forferdelig. -Vet politiet det?
-Hva som skjedde sist, mener jeg. -Hvorfor skulle de gjøre det?
-Hvem vil ha ristet brød? -Jeg!
-Rekk opp hånden om dere vil ha. -God morgen.
-Jeg drar nå. -Vil du ha frokost?
-Nei takk. -Skal du på jobb?
-Det er ingen god idé. -Dette skal ikke få styre meg.
-Unnskyld, jeg ligger litt etter. -Når kom du hjem i går?
-En operasjon dro ut i tid. -Det var det jeg tenkte.
-Unnskyld, jeg burde ha ringt. -Det er greit.
Nei, det er det ikke. Jeg burde ha ringt. Du er alene, jeg burde...
-Far, går det bra? -Ja.
Ja, jeg har det fint. Det ble bare sent i går.
-Eller, Luke... -Far, klokken er ti på.
Kan du virkelig kjøre uten kaffe?
-Så ille er det ikke. -Ikke sovne bak rattet.
Der er du. Hva skjedde i går? Jeg prøvde å ringe deg.
Jeg følte meg ikke så bra.
Jeg sprekker av nysgjerrighet. Hvordan gikk daten?
Jeg vil helst ikke snakke om det.
-Ok. Er alt i orden? -Jeg har det fint.
Jeg blir det.
Luke, gå ned derfra med en gang!
-Det er jerntronen. -Jeg mener alvor. Ned, nå.
-Jeg bare... -Hva? Jeg har fått nok av dette.
-Du skal til rektor. -Seriøst?
Gå, nå!
Anstrenger du deg like mye i studiene, får du kanskje ståkarakter.
Hva glaner dere på? Sett tilbake stolene nå! Finn frem bøkene.
-Jeg har et bilde. -Ja! Kom igjen, vis det.
Jeg fant det. Ok...
Dette er meg og Katy da jeg var 11 år og hun 13 år.
-Overbittet hennes var tre meter. -Ja.
Ortodontisten hennes tjente mye penger det året.
Fint at dere står hverandre så nær. Hun snakker om deg hele tiden.
-Hun snakker alltid om alle. -Men mest om deg. På en fin måte.
Det føles som at jeg vet alt om deg.
Det er ikke rettferdig. Jeg vet nesten ingenting om deg.
Bortsett fra at du er flink på foreldremøter.
-Jaså? -Ja, tro meg.
Hva gjør du her? Du kan ikke komme nær meg.
Jeg vil bare snakke. Luke sa at du sendte ham til rektor.
-Ut! -Jeg vet at han er uregjerlig.
-Ikke ta ut dette på ham. -"Dette"?
-Tror du at jeg tvang deg? -Jeg vet hva som skjedde.
Laura, jeg beklager om det gikk fortere mellom oss enn du ville.
-Om jeg visste at du ikke ville... -Jeg sa nei!
Nei, det gjorde du ikke.
-Du tenkte kanskje å gjøre det. -Jeg sa...
Vi ser helt forskjellig på saken. Det er alt.
-Det var en misforståelse... -Kom deg ut.
-Laura, de arresterte meg... -Kom deg ut!
Herregud. Unnskyld.
Unnskyld. Jeg burde ikke ha kommet hit.
Det var en dårlig idé. Unnskyld.
Tom, det er meg.
-Går det bra? -Beklager, jeg...
Beklager at jeg ringer. Jeg må snakke med deg.
-Ja visst. -Takk. Ok, vi sees senere.
-Jeg hadde ikke tenkt å ringe. -Jeg er glad for at du gjorde det.
Ikke se sånn på meg.
-Hvordan da? -Som om jeg er et offer.
Jeg vil ikke ha sympati. Jeg vil høre sannheten fra noen som vet.
-Tror du at politiet gjør noe? -Ja, selvsagt.
Han var overbevisende i dag.
Han så meg i øynene og sverget på at jeg hadde misforstått.
-Jeg trodde nesten på det selv. -Du har loven på din side.
Men jeg kan ikke bevise noe. Ord mot ord. Jeg inviterte ham.
Det har ingen betydning.
Hva om de ikke tror meg? De finner kanskje ut at jeg tok medisiner...
Ikke tenk sånn. Det kommer til å ordne seg.
Takk. Beklager at jeg plaget deg.
-Jeg kjører deg hjem. -Nei, jeg klarer meg.
-Laura... -Jeg klarer meg, sa jeg.
-Jeg trodde ikke at du ville komme. -Jeg hadde ikke tenkt å gjøre det.
Det som skjedde med Laura, er fælt. Jeg forstår at du må støtte henne.
Jeg venter så lenge det trengs.
Men jeg er ikke villig til å miste det vi har.
-Jeg elsker deg, Katy. -Slutt! Det var en idiotisk feil.
Hvis Laura fant ut om det... Herregud. Hvis hun visste om oss...
-Du er ikke grunnen til bruddet. -Jeg skal hjelpe henne.
Hun er lillesøsteren min. Hun trenger meg, og jeg kan ikke gjøre noe.
Du gjør alt du kan. Du husker vel det som skjedde?
Er du sikker på at det skjedde nøyaktig som hun sier?
Hvorfor skulle hun lyve om noe sånt?
Andrew må sperres inne for det han gjorde mot henne.
Gransk Andrew Earlham. Finn ut alt du kan om ham.
De etterforsker det som vanlig. Det er ikke jobben min.
-Vær så snill! -Jeg lover å gjøre alt jeg kan.
Hør etter nå. Jeg blåser i hvor lenge jeg må vente.
Dette er en tabbe, Tom. Jeg kan ikke gjøre det. Jeg er lei for det.
Beklager at vi forstyrrer. Søsteren din fortalte at du bor her.
Vi kan vel sette oss ned og snakke?
-Hvordan går det? -Har dere arrestert ham?
Han ble løslatt mot kausjon.
Mr. Earlham har et annet syn på det som skjedde.
-Det tror jeg sikkert. -Han sier at du samtykket.
Jeg sa nei. Jeg ba ham slutte.
Vi prøver bare å forsikre oss om at vi har alle fakta.
Vi fant hverken sår eller blåmerker på Mr. Earlham...eller på deg.
Doptesten var negativ. Du hadde ingen genitale skader.
Hvor mye må han skade meg for at det skal regnes som voldtekt?
Folk fra baren der dere ble sett, sier at dere hygget dere.
Overvåkningskameraene viser dere gå hjem og le.
Det var før.
Mr. Earlham sier at da han hentet kondom, ble du liggende i sengen.
Prøvde du å komme deg vekk?
Jeg husker ikke.
Jeg var i sjokk og kunne ikke røre meg.
-Jeg finner ikke på dette. -Nei, det er det ingen som påstår.
Vi bare... Vi spør bare fordi vi må. Advokaten hans vil gjøre det.
Alt er veldig utydelig. Han var...
Han lå oppå meg, og jeg ville dytte ham av-
-men jeg var så...sjokkert at jeg ikke kunne røre meg.
Kanskje han gikk til badet. Jeg vet ikke. Jeg husker ikke.
-Hvor mye er det du ikke husker? -Hvor mye...
...hadde du drukket?
Nei, det er ikke sånn jeg mener. Jeg mente ikke...
Jeg var ikke full. Jeg husker at jeg gikk inn på soverommet.
Jeg husker at han dyttet meg ned, og jeg husker...
Jeg husker klart og tydelig at jeg ba ham slutte.
Jeg vil ikke snakke mer om dette i dag.
Ok, da nøyer vi oss for nå.
Vi må dessverre gå gjennom alt igjen. Vi ringer og avtaler en ny tid.
Beklager at vi forstyrret. Vi finner veien ut selv.
KONA TIL LOTHIAN-KIRURG I TRAGISK SELVMORD
Hei, er dette Edinburgh rettslegekontor?
Jeg heter Tom Bailey og jobber i politiet.
Jeg prøver å finne ut mer om en gammel sak.
Mary Earlham, gift med Andrew Earlham.
Et selvmord i 2006.
Han byttet glass.
-Hvordan vet du det? -Jeg husker det nå.
Vi kom inn, og han helte i vinen. Så tok jeg et av glassene.
Vi snakket, og så gikk jeg for å hente et bilde. Han ba meg gjøre det.
Da jeg kom tilbake, drakk han fra mitt glass, med leppestiftmerke på.
Kanskje han gjorde det ved et uhell.
Mitt glass sto på motsatt side. Begge glass sto i oppvaskmaskinen nå.
-Jeg satte dem ikke der. -Mener du at han dopet deg?
Hvorfor byttet han ellers glass? Det var derfor jeg ikke kjempet imot.
Det var derfor jeg bare lå der. Det er derfor kvelden er utydelig.
Blodprøvene viste ikke noe uvanlig.
-Jeg sjekket. Riktig mengde GHB... -Forsvinner fra blodet på 12 timer.
Han er lege. Han visste nøyaktig hvor mye han skulle gi meg.
Men det spiller ingen rolle.
De vil granske min medisinske historie-
-og...si at jeg er gal. En hysterisk, gal kvinne.
En som lyver om en fremstående kirurg.
Det kan du ikke vite.
Det eneste som vil bety noe, er at jeg inviterte ham.
-Det betyr at jeg ba om det. -Sånn kan du ikke tenke.
Det spiller ingen rolle. Alle skal få vite nøyaktig hvem han er.
Hva mener du med det? Laura?
Laura!
JEG MÅ SNAKKE UT
EARLHAM VOLDTOK MEG
Laura!
Hva du enn har tenkt å gjøre, ber jeg deg la være.
-Ikke gjør noe som kan skade saken. -For sent. Det er allerede gjort.
Jeg skrev et innlegg på profilsiden hans.
Nå vet hver eneste kollega-
-hver eneste venn og hvert eneste familiemedlem.
Nå vet de.
Tekst: Kay Morten Magelie www.sdimedia.com